Omlouvám se.
To je v pořádku. Já vám neublížím.
Co chcete ?
Já nevím.
Pomoc! Pomoc!
Stůj!
- Co je ? - Je to v pořádku. Pojď.
- Co tam bylo ? - Dejte mi minutku a vysvětlím to.
- Co bylo v té místnosti ? - Dejte mi chvilku!
Kolik je tu ještě lidí ?
Poslouchejte. Nemůžeme tu jen tak prolejzat.
Proč ne ?
- Jsou tu pasti. - Co tím myslíte ?
Chytrý pasti. Byl jsem v místnosti dole a něco mi málem useklo hlavu.
Kurva to není pravda.
Jste v pořádku ? Pane ...
Worthi ?
Nebojte se.
Bouchnul jsem se do hlavy.
Podívám se na to. Jsem doktorka. Nevypadá to zle.
Co to sakra děláte ?
Hej, starouši, slyšels co jsem říkal ?
Pohybový detektory. Zabudovaný ve zdech. Nejsou vidět.
Pane Bože.
Počkat. Všichni se uklidněte.
Pamatuje si někdo, jak se sem dostal ?
Perogies.
Večeřela jsem.
Perogies. Sýr s bramborama.
Šla jsem si do ledničky pro smetanu ...
Já nevím.
Co ty, Leaven?
Šla jsem do postele a ...
Co ty ?
Probudil jsem se tu.
Uprostřed noci.
Jako v Chille. Tam taky chodí uprostřed noci.
Cože ?
Jedině vláda může postavit něco tak velkýho jako je tohle.
To nebyla vláda.
- Tak co teda ? - Nevím.
Vetřelci.
Prosím, na to teď nebudeme myslet.
Soustřeďme se na to, co víme.
Moje máma se zblázní.
Rennesi ?
- Nebudu tady. Máma se zblázní. - Co si myslíš ty, Rennes?
Navrhuju pokračovat v cestě.
Postupovat pořád rovně.
Dobře. Myslím, že souhlasím.
- Neměli bysme tu počkat ? - Na co ?
Jestli někdo nepříjde.
Nikdo nepříjde.
Podívej se. Existuje cesta dovnitř, musí tu teda bejt i cesta ven.
S pomocí boty se můžeme vyhnout pastem.
Tak co myslíte ? Najdeme východ ?
Dobře.
Co ty ?
- Nemůže to bejt tak jednoduchý. - To taky nebude.
Rozhlídni se. Pořádně.
Mám pocit, že nás to sleduje.
Chci se z toho probudit...
Leaven, zůstaneme v klidu a budeme spolupracovat.
Venku se po nás určitě shání plno lidí.
Já jsem polda.
- Policajt ? - Jo.
Dostanu tě odtud. Slibuju.
V tom musíme být oba za jedno.
OK.
Zkus botu.
V pořádku.
To znělo blíž.
Asi nějakej stroj. Zdá se, že se to pravidelně opakuje.
Může to být ventilační systém.
- To těžko. - Fajn, uvaříme se.
Co je to ?
Seriová čísla ?
Čísla místností. V každý místnosti jsou jiný.
Skělý. Je tu jen 566 400 000 místností.
To je docela dobrý ne ?
Máme zhruba 3 dny bez jídla a pití,
než budeme příliš slabí na to, aby jsme se pohybovali.
Pak se budeme jíst navzájem co ?
Hollowayová ... ?
Bude nám horko, budeme vystresovaní, unavení, dehydrovaní, budeme mít
bolesti hlavy a z toho bloudění tady úplně zmagoříme.
V těchhle stavech tělo obvykle přestane fungovat.
Cucej knoflík. Přivádí to sliny do pusy.
- Co ? - Vzduch je tu suchej.
Past ?
Může to bejt chemickej senzor.
Jakto, že to nedostalo tu botu ?
Bota není živá. Reaguje to na sirovodík z pokožky.
Jakto, že toho tolik o těch senzorech víš, Renzi ?
Renn. Ne Renz. Je to francouzsky.
Dobře, jsi Francouz. Ptal jsem se tě, jak ...
Renn. Senzorový expert.
Moderní věk.
Tomu nevěřím.
- Ten chlápek je Wren. - A to je co ?
Wren. Utekl z šesti velkých vězení.
Ze sedmi.
Dělate si srandu ?
Dostanete nás odtud.
Možná.
Mistr útěků.
Jo, zasranej Harry Houdini.
Dělám to pro vás jen proto, že budu potřebovat vaše boty.
Nezastavím se, dokud všechny boty nepoužiju.
Už žádný řeči.
Žádný dohadování.
Nemyslete na nic, co nestojí přímo před vámi.
To je jediná šance.
Zachráníte se tak před vlastním já.
Hovno.
Vytáhněte ho!
Proboha!
Elektrochemickej senzor. A on si ho nevšiml. Wren. Mistr útěků. Skvělý.
Dobře. Musíme si uvědomit, co všechno o tom víme.
Tolikrát už jsem to zkoušela. Znovu a znovu.
Proč sem dávají nevinný lidi ?
Trestají nás ?
Nic jsem neudělala.
Zapomeňte na to všechno!
To teď stejně nemůžeme zjistit.
Nemyslete na to, proč tu jsme.
Dívejte se před sebe.
To přesně říkal už on.
Poslouchejte. Měli jsme uprchlíka z věznic. Já jsem policajt.
V tomhle musí bejt nějakej systém.
Vy jste doktorka. Máte schopnosti.
Ne. Akorát se ptám proč zrovna já,
z deseti milionů jiných lékařů.
Leaven, co děláš ty ?
Nic. Chodím do školy. Flákám se s kámoškama.
- Co ještě ? - Už nic jinýho.
Žiju s rodičema. Nudnej život. Nic na mě není.
Myslím, že si musíme položit hlavní otázku.
Co to po nás chce ?
Co si to myslí ?
Jeden mrtvej, čtyři zbejvaj.
Proč nám neřekneš, co děláš ty ?
Často se na to ptám sám sebe.
Jsem prostě kluk.
Dělám v kanceláři, papírování.
Vedu obyčejnej život.
Život na hovno.
- Tenhle přístup nesnáším. - Ale má pravdu.
Jaký jsou tvoje priority, Quentine ?
Děti. Tři.
Ještě toho musím hodně udělat.
Ale dostanu se odtud za každou cenu.
A to mi dává sílu pokračovat.
A vy byste ji měli taky v sobě najít.
Proboha Worthe. Pro co vůbec žiješ ?
Máš manželku nebo holku nebo tak něco ?
Ne. Stačí mi si občas pustit porno.
Pěkný, pěkný.
Nikoho nemám, ale nevzdávám to. Jsem jen nasraná.
Přišli do našich domovů.
Převlékli nás, vzali mi prsteny, vzali ...
... můj amethyst.
Chci vědět, kdo to udělal.
Leaven, tvoje brýle.
Ty je nepotřebuješ ?
Jsou jen na čtení.
Takže vám vzali šperky, ale jí nechali brýle.
Nic tu není náhoda.
Jaktože ti je nevzali ?
Leaven, co studuješ ?
- Co můžou znamenat ? - Psst!
149.
Prvočísla. Nemůžu věřit, že jsem si toho dosud nevšimla.
Čeho ?
Zdá se, že když některý z čísel je prvočislo,
tak v místnosti je past.
645, 645... To není prvočíslo.
372... ne.
649...
11 krát 59. To taky není prvočíslo.
Takže tahle místnost je bezpečná.
Počkej. To určuješ z prvočísel ?
Ta spalovna měla prvočíslo 083.
Chemická místnost měla 137 a ta s tou kyselinou číslo 149.
Ty si to všechno pamatuješ ?
Mám na to nadání.
Leaven, ty náš nádhernej mozku!
Zkus botu.
OK, do toho.
Mozky napřed.
Je to bezpečný. Bezpečný!
Prvočísla!
Jak dlouho tu už jsme ?
Devět nebo deset hodin.
Jak to víš ?
Poslední co si pamatuju bylo jak jsem se holil v pět odpoledne.
Myslím, že jsem propásla snídani nebo oběd
nebo cokoliv jinýho.
Neboj se. Vrátím se včas na večeři.
Jestli se dostaneme ven, sama ti večeři udělám.
Fajn. Máme rande.
Vedeš si dobře.
Potřebuju si zakouřit. Kouřila bych klidně vajgly ze země.
Hollowayová, vzpamatuj se přece.
Stále postupujeme. Věci se hýbou.
OK, máš pravdu. Už dlouho nekouřím.
Jen potřebuju něco dělat.
Tak mluv. Konverzuj. Co jsi vůbec za doktora ?
Od každýho něco.
Řekni mi něco o tvým životě.
Máme tři kluky. 9, 7 a 5 let starý.
Dobrý Bože. Chudák ženská. To bych nepřežila.
Taky to nepřežila.
Není mrtvá. Jen už spolu nežijeme.
Omlouvám se. To jsem nechtěla.
Tohle nejsou prvočísla.
Takže bezpečno.
Pardon ...
Možná budeš potřebovat moji pomoc.
Ne, zvládnu to.
V téhle je taky past.
Budeme se muset vrátit ?
Ještě ne.
Přečti mi je.
Hraješ si na skauta ?
Je to zaseklý.
Pozor!
Tahle místnost je zelená.
Hollowayová ?
Ahojky.
Tahle místnost je zelená.
Jo, je zelená.
Chci zpátky do modrý.
Co to je ? Nějakej šok nebo co ?
Myslím, že je mentálně postižený.
Líbí se mi modrá místnost.
- Ježíši Kriste - Málem mi zlomil vaz.
Chceš se mě držet za ruku ?
Nejdřív máslo, potom med, Kazane.
- Jak mohl přežít ? - Chci zpátky do modrý místnosti.
Takových je tu hodně. Najdeme ti brzo jinou.
Tohle už je trošku ujetý.
Starej se o svoje čísla, Leaven.
Tak jdi. Já se o něj postarám.
Málem mi spadnul na hlavu.
Půjdeme na procházku, Kazane ?
Chceš se projít ?
Nevšímej si ho. Šplhej dál.
Hollowayová...
Hol-lo-wayová...
Mohli by to dostat do Novýho Mexika ?
O čem to mluvíš ?
Jen mě zajímá, kam něco tak obrovskýho mohli schovat.
Aspoň na něco je dobrej.
Asi jsme právě přišli na to,
kam se jdou naše daně.
Na doktorský kliniky ?
Jedině vojenský průmyslový komplex by si mohl dovolit
postavit takovýhle monstrum.
Co to je vojenský průmyslový komplex ? Byla jsi tam někdy ?
Říkám ti, žádnej komplex neexistuje.
Jak si můžeš bejt tak jistej ?
A co si myslíš, že je vojenská instituce ? Lidi jako my.
Jejich stoly jsou možná větší, ale jinak pracují stejně jako my. Žádný spiknutí.
Tohle místo je... pamatuješ si na Scaramangu ?
Ten zloduch ve filmu "Muž se zlatou zbraní" ...
Je to tu pro zábavu nějakýho zazobanýho psychouše.
To si vážně myslíš ?
Bezpečná.
Dobrá. Jsi policajt.
Teorie jednoho výstřelu... Skvělý.
- Je to plyn! - Hollowayová, vrať se!
To je v pořádku. Spolkla jsem knoflík.
Nesnáším to tu.
Tvůj kluk má zřejmě záchvat.
Ječí jak prázdnej mlejnek na kafe.
- Doktorka potřebuje pauzu. - Zvládne to.
Tyhle mi nepřipadaj jako prvočísla.
Za co stojíš ty, Worthi ?
Jak to myslíš ?
Měl pravdu. Nejsou to prvočísla.
Stůj! Před tebou!
Co se stalo ?
Drž hubu!
Nevím co se stalo! Nebyly to prvočísla!
Nehýbej se !
- Zacpěte mu někdo hubu! - Worthi!
Boty tu nech.
Zavři ty zasraný dveře.
Mám takovej pocit, že ten hajzl
o tý pasti věděl.
To nejsou prvočísla.
Pak tvoje metoda selhala. Ale on to věděl.
Věděl co ? Jak by mohl ?
Patří k nim.
Až nám bude nejhůř, šlápne nám všem na krk.
To, že má trošku jinej přístup přece neznamená, že je to špion.
V tom mi věř. Dokážu lidi přečíst jako rentgen.
Nemá rád červený místnosti.
Tak co se stalo ?
Však jsi to viděl.
Myslím, že ty čísla jsou složitější, než jsem předpokládala.
Třeba nemají vůbec žádný smysl.
Ne. Znamená to, že je to mnohem víc spletitý.
Potřebuju na ně více času.
Stejně si potřebujeme odpočinout.
To je kurva dobrej nápad.
Říká ti to něco ?
To nejsou Tarotový karty.
Máš vůbec představu, kolik možností řešení musím vzít na vědomí,
než z tak velkých čísel něco zjistím ?
Sami mi se mi neodhalí.
Je to jako u lidí.
Ty tupče!
Tady ne. Jdi tamhle do rohu.
Vždyť jenom čůrá.
Ježíši Kriste.
Skvělý. Teď to tu pěkně smrdí.
Tobě to připadá srandovní co ?
Jakej máš kurva problém, Worthi ?
Dokonce Hollowayová je užitečnější než ty.
Jdi k nim a pomoz jim. Postarej se o toho kluka.
Rozkaz, veliteli.
Někdo tu musí velet.
A ten někdo bys měl bejt ty.
Ne každej z nás je takovej flegmatik.
Ne každej z nás si tu hraje na hrdinu.
To je jen vůle přežít.
Každej tady má nějakou cenu. Kromě tebe.
Schováváš se za svým cynismem.
To je jen vůle přežít,
to horko co cítím uvnitř...
Díky. Stal se ze mě právě lepší muž.
Chudák Worth. Nikdo ho nemá rád.
Podívej se na to z týhle strany.
Co kdybys prostě lehnul a chcípnul ?
Udělej to.
Buď užitečnej. Vlez dovnitř.
Buď chlap.
Tvrďáku.
Seru na tebe, Quentine!
Nechci chcípnout.
Snažím se bejt realista.
Ať už tohle postavil kdokoliv,
nechce nás pustit ven.
Našli jsme plno reálných stop vedoucích ven.
Myslíš, že někoho zajímáme ? Ne.
Přestaň s tím pesimismem. My se odtud dostaneme.
Nedostanete!
- Ale dostaneme! - Nedostanete!
Odtud není cesty ven!
Vida.
Jak tohle víš ?
Odpověz, Worthi.
Bože.
Kdo jsi ?
Jsem jeden z nich.
Část tohohle jsem sám navrhoval.
Cože ?
Vnější plášť.
Ty jsi tohle postavil ?
Ne tuhle část. Exteriér.
Nevím nic o číslech nebo o čemkoliv jiném co tu je.
Najali si mě, abych navrhnul tuhle stavbu.
Kostku.
Kostku ? Proč jsi nám to neřekl ?
- Pane Bože, Worthi, tys věděl, co to je. - Ne.
Worthi, teď lžeš.
Tentokrát ne.
Kdo je za tím vším ?
To nevím.
Kdo tě najal ?
Neptal jsem se.
Nikdy jsem neopustil svou kancelář.
Telefonoval jsem si s pár lidmi jako jsem já.
Specialisti pracující na jiných detailech.
Nikdo nevěděl, co z toho bude.
Nikdo se o to nezajímal.
Kecáš. Věděls to celou dobu.
Podívejte se na něj. Je jedním z nich.
Ne Quentine. Je to pravda.
Každý dělal jen část. Co z toho vznikne nikdo nevěděl.
Mozek všeho se nikdy neukázal.
Jakej mozek ?
Všechno je to stejná sebranka.
Pentagon, multinárodní korporace, policie.
Když dotvoříš jednu věc, víš jen maličkou část z celý skládanky.
Neřeknou ti, že to bude 2 míle hluboko pod pouští
a že to bude zabíjet lidi.
Měla jsem pravdu. Celej život jsem to věděla.
Já to věděla, Quentine.
Tak mi neříkejte, že jsem hloupá.
Musíme odtud vypadnout a zničit vůdce týhle věci.
Ne, tak to není.
Tak mi pomozte, prosím, chci to vědět.
Možná je pro tebe těžký to pochopit,
ale nejde tu o spiknutí.
Nikdo není vinen.
Je to bezhlavý vraždění s dojmem, že tvoříš mistrovský dílo.
Dokážeš to pochopit ?
Neexistuje ´někdo nahoře´.
Co je kurva tohle za vysvětlení ?
To nejlepší co můžeš slyšet.
Jediný k čemu jsem dospěl je,
že za tím nikdo konkrétní nestojí.
Někdo tohle musel povolit.
Jenom my víme, co to je.
- Nemáme ponětí, co to je. - Víme víc, než kdokoliv jiný.
Možná někdo z nich věděl víc,
ale z projektu ho už dávno vyhodili.
Ale jen jestli tohle místo nikdy nechtělo,
aby jsme se pohádali nebo ztratili.
Možná se to zneužilo.
Na věky zapomenutý veřejný projekt.
Myslíte si, že se někdo někdy na něco ptal ?
Jediný co chtěli bylo mít jasno
a dobře za to zaplaceno.
Pracoval jsem na tom měsíce. Byl to skvělej job.
Proč dovnitř dávají lidi ?
Protože to tu existuje. Musíš to používat, abys uznal, že to tu není zbytečně.
Vždyť to tu je zbytečně.
Taky si myslím.
A kam máme dojít ?
Je to mnohem horší, než jsem si myslela.
Spíš více patetický.
Je mi z tebe zle, Worthi.
Mě taky.
Oba jsme součástí systému.
Já nakreslím kostku, ty zas uděláš něco jinýho. Je to tak, jak jsi říkal, Quentine.
Nemyslete na nic, co nestojí přímo před vámi.
Chci říct, nikdo to nechce vidět všechno najednou jako celek. Je to příliš složitý.
Jen si to představ. Důvod proč tu jsme je ten, že se to vymklo kontrole.
To takhle ničíme svět ?
Kde žijete proboha ?
Mám kvůli tomu výčitky už sedm let.
Jsi-li vinnen, hoď kamenem.
Hned je mi líp.
Proto jsi tady.
Dali tě sem, aby ses mohl přiznat.
Quentine přestaň !
Potřebujeme ho !
A na co ?
On je jediný kdo tu o tom něco ví.
Worthi...
Takže tohle celý bludiště má nějakej tvar.
- A je to kostka. Jako tahle místnost ? - Myslím že jo.
- Jsou tu nějaký dveře ? - Jen jedny.
- Kde ? - Můžou být kdekoliv.
A jsou zapečetěný z venku.
Jak je ta kostka velká ?
Jako krychle o straně velké 504 stop.
Můžu ?
Jistě.
14 krát 14 krát 14.
Mezi vnějším pláštěm a krajními mistnostmi je prostor.
Jak velký ? Jako jedna místnost ?
Jo, asi tolik.
Takže je to velký
26 místností na 26 místností, což je celkem
17.576 místností.
17.576 ?
To je na mě moc.
Descartes!
Leaven, ty jsi geniální.
Co ? Co ?
Kartézský systém souřadnic. Jistě!
Používá se pro zadání pozice ve trojrozměrném prostoru.
Teď Anglicky a pomalu.
Jsem si jistá, že tyhle čísla jsou vlastně značky.
Něco jako na zeměkouli zeměpisná šířka a zeměpisná výška.
Ty čísla nám říkají, kde v krychli zrovna jsme.
Takže, kde jsme ?
Funguje to.
Všechno co potřebuju je dát ty čísla dohromady.
X-ová souřadnice je 19...
Y-ová je 26 místností...
Takže jsme...
...sedm místností od kraje.
Dobře, jdeme.
Mimochodem, a ne abys mě zase zmlátil, ale
co budeme dělat až tam dojdem ?
Možná otevřeme dveře.
Teď ale potřebujeme vymyslet, jak se vyhnout pastem.
Počítám s tím, Hollowayová. Hledám praktický řešení.
Nějak ti to nejde !
Čísla selhala, bota nefunguje. Riskneme to. Pošleme tam Wortha.
Ne, on nepůjde. My půjdem.
Klid.
Tak co ?
Ty souřadnice 14, 27, 14.
- Co je s nima ? - Nedávají smysl.
Když počítáme, že krychle má napříč 26 místností, nemůže tu být číslo větší, než 26.
Kdyby to byla pravda, byly bysme už mimo kostku.
Ne mimo kostku.
Hádám, že to znamená, že jsme ještě nevečeřeli.
Past. Past. Past. Past.
Past!
Reaguje na zvuk.
Nádhera.
Jaktože to nereaguje na zvuk otevírání dveří ?
Je to zřejmě nastavený tak, aby ho to ignorovalo.
Takže okraj je obklopenej místnostma s pastmi.
Myslím, že se budeme muset vrátit a vzít to oklikou.
Nebo to zkusíme projít.
Říkám, že tu zasranou místnost zvládnem.
Dobrý!
Kolik nám zbylo bot, Hollowayová ?
Sundej mu je.
Víme jak to funguje. Stačí bejt potichu.
Tím myslím kurva potichu.
Jsem rád, že se mnou souhlasíš, protože jdeš první.
A on nepůjde.
Ale půjde.
- Nikdy. - Přece ho tu nenecháme.
Je nevyzpytatelnej.
Až se dostaneme k okraji, můžeme se pro něj vrátit.
Někoho zabije.
Nemám pravdu ?
Měl by ses stydět.
Podívej se na sebe.
Teď jsi se vybarvil.
Můžou nas zabíjet, ale my jsme přece pořád lidi.
A to je vše, co nám zbylo.
Vrátíme se pro něj.
To je lež a ty to víš.
Bude potichu.
- Ne. - Jdi ven. Já tu zůstanu.
Tudy.
Ty zasranej zmrde!
To by stačilo.
On je živá past!
Nech ho na pokoji!
Hollowayová, on je nebezpečnej!
Nech ho na pokoji ty zasranej fašoune !
Jak jsi mě to nazvala ?
Quentine, necho toho nevinnýho kluka na pokoji.
Poslouchej, ženská.
Už mě sere to tvý přecitlivělý srdce.
Žiješ jenom díky tomu, že tě chráním.
Znám ten typ jako jsi ty.
Žádný děti, žádnej chlap co by ji šukal.
Zklamaná životem strká svůj nos
do zadků ostatních lidí
a kecá jim do života.
Zmeškala jsi loď, Hollowayová.
Všichni teď máte sucho v krku, že ?
A to je tvoje vina.
Jak si dovoluješ jí něco takovýho říct ?
Neznáš ji, Quentine. My všichni tu jeden druhýho neznáme.
- Ale znám - Neznáš.
Nikoho nezajímá, že ti utekla manželka.
Strach držený dlouho v sobě.
Jak malá holka.
Bůh ti pomoz, Quentine.
Mlátíš taky svoje děti ?
Zajímá tu vůbec někoho co je za těmi dveřmi ?
Otevři je.
Dveře číslo šest ? Nebo nějaký jiný ?
Otevři ty zasraný dveře.
Sluníčko, prosím ...
Noc.
Starej známej vnější plášť !
Je to ono. Brýjitro!
Držte mě.
Vidím hovno.
Není za co se chytit.
Musíme něco zkusit.
Musíme najít ty dveře.
Někdo by se měl vyhoupnout ven a podívat se po nich.
Vyhoupnout ?
Uděláme provaz z oblečení.
Sundejte si to. Omotám si to kolem sebe.
A utečeš nám.
Navíc tvojí váhu to neunese.
Já jsem nejlehčí.
Zapomeň na to.
Já půjdu.
Já jdu, Hollowayová.
Má pravdu, Quentine, jsi moc těžkej.
Jsem nejlehčí hned po Leaven.
Stejně jsem na řadě.
Jak dlouho znáš ty uvězněný lidi tady ?
Pár měsíců.
To není dlouho.
Mohls tu strávit celý život.
To jo.
Otevřels mi oči, Worthi.
David.
Helena.
Statečná Helena.
Dál už to nejde.
Moc toho nevidím.
Držte pevně.
Zkusím se přehoupnout na druhou stranu.
Něco jsem zahlédla. Zkusím to znovu.
Ještě jednou.
Dělej, začínáš bejt těžká.
Co se to sakra děje ?
Vyšplhej nahoru!
- Quentine! - Máš ji ?
Quentine, je v pořádku ?
Vyklouzla mi ...
Psst, no tak, Kazane.
Můžeš s tím, prosím tě, přestat ?
Musíš být silná.
Nemluv na mě.
Musíme se dostat úplně dolů.
Bude jednodušší dostat se dolů tudy.
Je to zasraná dlouhá cesta s jedinou botou.
Musíme pokračovat, než budeme úplně vysílení.
Co říkají čísla, Leaven ?
Už se nedokážu soustředit.
Dokážeš. Máš na to talent.
Není to talent. Je to jen mozek.
Dobře.
Jednu hodinu.
Jak je kurva dlouhá jedna hodina ?
Tak dlouhá, dokud neřeknu.
Co to děláš ?
Musíme se dostat dolů. Budeš tam mít víc klidu na soustředění.
- Ty je chceš opustit ? - Oni jsou živá past, Leaven.
My jsme klíč.
Věř mi!
Zkus to! A pochopíš.
Na někoho se podívám a vidím do něj jak rentgen.
Vidím i skrz zdi.
Přál jsem si být jím, na jeho stole, všechno navrhovat.
Má to cenu.
My jsme podstatou. Ta kostka...
... jsme my.
- Quentine. - Pasujeme sem. Jako ty čísla.
Muž a žena. Obě poloviny rovnováhy.
Vezmu tě dolů. Ty jsi klíč.
Vezmu tě k zámku.
Leaven, je čas jít dolů.
Vypadni od ní.
Leaven, jsou to špehové, chodící pasti.
On, i ten mentálec. A Hollowayová věděla všechno o mojí rodině.
Tys ji pustil.
Vypadni, Quentine.
Dej nám tu botu, ty prase!
Takže ty chceš tu botu ...
Chceš jít s náma, Worthi ?
Co to s ním kurva je ?
Jak se...
To je Wren. Starej Wrenster.
Jakto, že...
Chodili jsme pořád dokola...
To není možný.
- Kde jsme ? - Já nevím !
Kde to jsme ?
Je to jak jsi řekl.
Neudělal jsi vůbec nic. Jenom tu všechny buzeruješ.
Vrahu!
Asi jsi měl pravdu, Worthi.
Není odtud cesty ven.
Vypadni ode mě.
Nebyl Rennes zabit v týhle místnosti ?
Jakto, že tam teď nic není ?
Je to okraj.
Předtím to okraj nebyl. Byla to místnost, kde to Wren schytal.
Jdi do prdele!
To bylo chytrý.
Co na tom záleží ? Stejně jsme už mrtví.
Hej! Poslouchej co říkám.
Byla tu předtím místnost.
My se nepohybovaly dokola. To ty místnosti se přesouvaly.
- Jasně. - Místnosti ?
To vysvětluje ty zvuky a ty otřesy.
Nechodili jsme dokola.
Je to jediný logický vysvětlení.
Já jsem tak blbá.
Na co jsi přišla, Leaven ?
Dej mi chviličku.
Ty čísla jsou značky, body na mapě, že ?
Jo.
Jak zmapuješ bod, který se pořád hýbe ?
Permutace.
Permu-co ?
Permutace. Seznam všech souřadnic, kterými se místnost pohybuje.
Je to jako mapa. Řekne ti
kolikrát a kam se která místnost přesouvá.
To všechno ti ty čísla říkají ?
Já nevím.
Sledujeme jeden bod na mapě,
pravděpodobně na jeho počáteční pozici.
Viděli jsme vždycky místnost předtím, než se začala pohybovat.
Dobře, takže se pohybujou.
Jak se dostaneme ven ?
27.
Vím, kde je východ.
Kde ?
- Bež ode mě. - Zpátky, Quentine.
Chci to jen vědět.
Ty ne ?
Pamatujete tu místnost, kterou jsme prošli předtím ?
Tu se souřadnicí vetší, než 26.
Co je s ní ?
Podle tý souřadnice by měla ta místnost být mimo kostku.
Most.
Přesně. Ale jen v její výchozí pozici.
O čem to mluvíš ?
Takže. Místnost začne jakožto most,
a pak se pohybuje vlastní cestou skrz bludiště.
Ale pak se zas musí vrátit zpět do výchozí pozice.
- Takže most existuje - jen na chvilku.
Je to jako obrovskej číselnej zámek.
Když místnosti jsou v původní pozici, zámek se odemkne.
Ale jakmile se z původní pozice dostanou, zámek se zamkne.
V takhle velký stavbě to bude trvat celý dny, než projede jeden cyklus.
Takže kdy se to otevře ?
Počkej.
Mám to!
Tahle místnost se pohybuje 1 a -1 na x-ový souřadnici.
2, 5 a -7 na Y.
A 1 , a -1 a nula na Z.
A co to znamená ?
Jseš blbej v matematice ?
Potřebuju čísla okolních místností jako záchytnej bod.
666, 897, 466.
567, 898,
A 545. Máš to ?
656, 778, 462.
To stačí.
X je 17. Y je 25 a Z je 14.
Tahle místnost se 2x přesune než se vráti do výchozí pozice.
- Stihneme to ? - Možná.
Tak pojďme!
- Umíš tímhle systémem odhalit i pasti ? - Ser na pasti. Jdeme na most.
Vyhodil jsi naší poslední botu ty magore.
- Technicky bych mohla poznat past. - Technicky ?
Nejdřív jsem si myslela, že jsou označeny prvočísly,
ale to nebyly.
Jsou identifikovány mocninou prvočísel.
- OK, takže ? - Dokážeš to spočítat ?
Jsou to obrovský čísla.
Ale ty to dokážeš, že jo ?
Musela bych spočítat faktor každý sady čísel.
Možná kdybych měla počítač.
- Nepotřebuješ počítač. - Potřebuju.
- Tak si to zkus představit. - Nejde to.
Neumřu v nějakym zasranym bludišti pro krysy.
Nikdo na celym světě to nedokáže spočítat z hlavy.
Podívej se na ty čísla. 567 898 545. To nedokážu znásobit!
Nemůžu začít ani na 5, 67! Vyjdou astronomický cifry!
2.
Astronomický.
Cos říkal ?
Astronomický.
To předtím.
Faktory.
- Kolik je to u 5 67 ? - 2.
Co to kurva meleš ?
- Kazane, kolik faktorů má 30 ? - 3.
- Co třeba 7 ? - 1. Žvejku.
Nemám žádnou žvejkačku.
Žvejku.
Kazane, dám ti jich třeba krabici, jestli se dostaneme ven.
Celou tašku žvejkaček.
Chceš jich celou tašku, budeš ji mít.
Nemám rád červený.
- 898. - 2.
- 545. - 2.
Říká nám výsledky!
Astronomický.
Chceš říct, že ten mentálec je geniální ?
S těmahle číslama by ta místnost měla bejt bezpečná.
Je jedinej způsob jak to zjistit.
Ne!
Bezpečno.
Kazane, ty jsi můj člověk.
Jak je to číslo, pane génius ?
Tady, podívej se!
Ať to spočítá.
Kazane, spočítáme si pár čísel jo ?
Spočítáme to, jo ?
- Prvočísla. - Správně.
- Kolik je faktorů v 656? - 2.
- 779 ? - 2.
- 462 ? - 3.
Čistá.
Pojďme! Rychle. Ty taky, Worthi!
Hejbni tou svojí hubenou prdelí, Worthi.
Leaven, otevři ty dveře.
Nechte Einsteina spočítat jeho čísla.
- Jděte! - Worthi!
563!
- Kazane, prosím! 563! - Vy zmrdi! Jste mrtví !
- 2. - Čistá.
- 1. - V téhle je past!
- Zkus dveře v podlaze. - Je mrtvý ?
Ještě ne.
Chcípněte vy zmrdi!
Kde je ?
Vylez!
Vida. Tudy.
- 2. - Čistá.
- 4. - Čistá.
To dokazuje naší teorii s čísly.
- 4, 2, 3. - Čistá.
Kazane!
Poslouchej.
Není daleko.
Najdu ho.
Co myslíš ?
Už ti moc životů nezbývá.
Kazane!
Nehnul jsem se.
Vyšplháš to nahoru, jo ?
To se mi nelíbí.
14, 26, 14.
Worthi, pojďte hned zpátky !
Pět tašek žvejkaček.
Celkem 27 tašek.
27 tašek. Platí.
Tahle místnost se teď přesune k mostu.
Už jdeme!
Tady!
Dělejte. Nemáme moc času!
Worthi ? Worthi ?
Hlavně ať je to východ.
Měl by bejt.
Kde jsme ?
Ale ne!
Ještě chvilku.
- Takže co ? - Nevím.
V týhle místnosti jsme začali. Měla jsem pravdu.
Nemuseli jsme odtud vůbec odcházet. Stačilo tu jen počkat, až se místnost přesune.
Most.
Červená.
- 4, 2, 4. - V pořádku.
Jdi.
Co děláš ?
Teď to nemůžeš vzdát.
Není to tvoje chyba.
Nemám tam proč žít.
Co je tam venku ?
Nekonečná lidská blbost.
Myslím, že s tím dokážu žít.
Kazane! Projdi těmi dveřmi!
Červená, Kazane.
Překlad a úprava dialogů Miroslav Hrnčíř 03.04.2001